23.976
Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 25.04.2008
Tämänkin tekstityksen tarjoaa: WWW.DIVXFINLAND.ORG
Suomennos: Shafty, DickJohnson, zippi, Newton, Juuseri, Platypus -
Cromwell, thoke, Viltsu, Mysis ja wplook
Oikoluku: Baarimikko
Passinne, kiitos.
Saisinko lippunne ja passinne?
- Älä juokse, Marji! - Katso! Nioucha on tuolla!
- Oletpa sinä kasvanut! - Toitko minulle tuliaisia?
Millainen Pariisi oli? Entä Eiffelin torni?
- Tervetuloa Teheraniin. - Tulitte paikalle!
- Hae matkatavarat. - Minä olen tässä.
- Vauhtia. Meitä odotetaan. - Muistan sen ajan.
Silloin elin hiljaista elämää, pienen tytön elämää.
Pidin ranskalaisista ketsupilla ja Bruce Leestä.
Käytin Adidasin kenkiä ja minulla oli kaksi pakkomiellettä:
ajaa säärikarvani ja olla aikojen viimeinen profeetta.
Jos panet kynän rintojesi alle -
ja se pysyy siellä, olet kusessa.
Jos noita hinkkejä ravistelisi, kyniä löytyisi kasoittain.
- Rauhoittukaa. - Sain tavata hänet viime viikolla.
Ei ollut kaunis näky.
Hänet luvattiin vapauttaa neljä vuotta sitten.
Älä huoli. Tämä järjestelmä kaatuu pian. Hirttojonosta tulee melkoinen.
Äiti! Marji satutti minua!
Lohikäärmeen kosto on suloinen.
Lohikäärme saa sen tuta tuota menoa.
Minä, Marjane, tuleva profeetta, olen päättänyt, että:
Yksi, kaikkien on käyttäydyttävä hyvin.
Kaksi, kaikkien on levitettävä ilosanomaa.
Kolme, kaikkien on tehtävä yksi hyvä teko.
Neljä, köyhien on saatava syödäkseen paistettua kanaa päivittäin.
Viisi, yksikään vanha nainen ei saa enää kärsiä.
Jos tuo toteutuu, olen ensimmäinen opetuslapsesi.
Niinkö? Hienoa!
Miten varmistetaan se, etteivät vanhat naiset kärsisi?
- Se kielletään. - Olisihan se pitänyt arvata.
- Mitä ulkona tapahtuu? - Kuolema shaahille!
Tiesin sen!
Tämä on historiallinen hetki.
- Viimeinkin hän saa maksaa. - Aivan. Isäsi saa kostonsa.
Shaahi tapaa ystävänsä Washingtonissa.
Minä luulen rakastavani shaahia.
Jumala on valinnut hänet.
Juuri niin! Itse Jumala kertoi. Opettaja myös.
- Jumala ei valinnut shaahia. - Valetta!
Niin he väittävät. Kerron, mitä oikeasti tapahtui.
Oikeasti 50 vuotta sitten shaahin upseeri-isä -
halusi syöstä vallasta qadjarien kuninkaan.
Teen kuin Ataturk! Nykyaikaistan valtakunnan.
- Luon tasavallan! - Mutta tieto kiiri englantilaisille.
Hei! Miksi haluatte luoda tasavallan?
- Voisitte olla kuningas! - Minäkö kuningas?
Tietysti! Voittaa presidenttinä olon. Saatte täydellisen vallan.
Maanne tarvitsee kaltaisenne vahvan miehen johtajakseen.
Tottahan tuo.
Myös papisto on tasavaltaa vastaan.
Näin meidän kesken: ovat oikeassa.
- Mitä minun pitää tehdä? - Ei mitään. Antakaa meille öljyä, -
niin pidämme huolen lopusta.
Olen kuningas! Kaikki omaisuutenne on minun.
- Hän oli persreikä. - Oli ja ei.
Hän oli diktaattori, mutta hän nykyaikaisti Iranin.
Hän rakasti maataan toisin kuin poikansa, joka peri kruunun.
Minä olen nyt kuningas, arjalaisten valo!
Teen valtakunnasta kaikkein nykyaikaisimman!
Kansamme loistaa jälleen!
Shaahin isä oli hyvin ankara. Hän pani isoisäsi vankilaan.
Hänen poikansa oli kuitenkin paljon pahempi.
- Onko isoisä ollut vankilassa? - On. Hän kuului kuningasperheeseen.
Hän oli qadjarien prinssi. Shaahin isä vei häneltä kaiken.
Hän joutui vankilaan, koska oli kommunisti.
Isoisäni oli qadjarien prinssi ja kommunisti.
Luojan tähden, olet yhä elossa. Olin huolissani.
- He ampuivat ihmisiä! - Oli kuumat paikat.
Pakenimme, mutta jäimme myöhemmin kiinni.
Ne paskiaiset veivät filmini.
- Olimme poliisiasemalla. - Marjia jännitti kovasti.
Hän oikein riivasi puhumalla työläisistä ja luokkataisteluista.
Ja tästä partamiehestä, Che Guevarasta.
Tapettu poika oli alle parikymppinen. Millainen maa tämä on?
- Kamala sekasotku, tyttäreni. - Kuolema shaahille!
- Taas se alkaa. - Kuolema shaahille!
Marji! Nyt nukkumaan!
Kuolema shaahille. Kuolema shaahille.
Ymmärrän kapinointinne.
Yritämme yhdessä saavuttaa demokratiaa.
Rakennamme yhdessä tulevaisuuden.
- Siamak! Sinutko vapautettiin? - Tervehdys, Ebi.
Se on Siamak! Hän on palannut.
- Terve, Tadji. - Iloitsemme nähdessämme sinut elossa.
Peremmälle! Älä jää ovensuuhun.
Marjanehan se siinä. Oletpa sinä kasvanut.
Olit vasta pienokainen, kun minut pidätettiin.
Nyt olet jo nuori neiti.
- Kuka hän on? - Isäni. Hän oli vankilassa.
Hän on sankari.
Tiedemiehet tunsivat ihmisruumiin hyvin.
He osasivat lyödä arkoihin kohtiin.
Minua ruoskittiin sähkökaapeleilla.
Jalkani ei ole enää entisensä.
Hermoradat menevät suoraan aivoihin jalkapohjista.
Sanoin kuvaamatonta kipua.
Kiduttajamme olivat CIA:n kouluttamia.
He olivat kiduttajien parhaimmistoa.
Entä Hamid? Mitä hänelle tapahtui?
Hamid on murhattu.
Koska hän oli partisaani, se oli hänelle helvettiä.
Hänellä oli syanidia mukanaan.
Valitettavasti hän ei päässyt käyttämään sitä.
Hän kärsi pahimman kidutuksen.
Häviäjä kidutetaan hengiltä.
- Siistiä! - Kidutetaan, miten?
Ruoskitaan sähkökaapeleilla!
Mutta ensin tämä työnnetään suuhun.
- Hänen on puraistava kolmesti. - Hienoa!
Katsokaa, se on Ramine.
Farzad kertoi, että hänen isänsä kuului shaahin salaisiin joukkoihin.
Hänen isänsä tappoi miljoona ihmistä paljain käsin!
- Miljoonako? - Juuri niin.
Annamme Raminelle opetuksen heidän puolestaan.
Kaivamme silmät hänen päästään!
Marjane! Mitä sinä teet?
- Marji löysi nauloja. - Silvomme Raminen kasvot.
Pitäisitkö siitä, jos naulaisin sinut korvistasi seinään?
Mene kotiin ja huoneeseesi. Ja pysy siellä.
Marjane, mitä sinulle on tapahtumassa?
Käytöksesi ei sovi naisprofeetalle.
Mutta Jumala, Raminen isä tappoi ihmisiä.
Ramine-paran ei tarvitse maksaa isänsä virheistä.
Pahat joutuvat maksamaan ennemmin tai myöhemmin. Luota oikeuteeni.
Tehtäväsi on antaa anteeksi, ei tuomita.
- Ramine? - Mitä tahdot?
Isäsi on murhaaja, mutta se ei ole syysi.
Annan sinulle anteeksi.
Hän tappoi kommunisteja, ja kommunistit ovat saatanasta!
Koko Iran oli riemuissaan shaahin kuoltua.
Jokainen oli ollut kapinallinen ja taistellut shaahia vastaan.
Naapurimme viinitahra oli muuttunut sotahaavaksi.
Opettajamme, shaahin ihailija, -
käski meitä repimään pois kaikki kuningasperheen kuvat.
Poliittiset kokoukset lisääntyivät. Eilispäivän vihollisista -
oli tullut kansakunnan sankareita.
Tällaisessa ilmapiirissä Anouche-setä ilmestyi eräänä yönä elämääni.
Kaikki muuttuu nyt paremmaksi. Mikään ei voi pysäyttää kansaa.
Saamme vihdoinkin vapaan ja oikeudenmukaisen yhteiskunnan.
Työläiset hallitsevat, kuten Lenin ennusti.
- Setä? Kauanko olit vankilassa? - Yhdeksän vuotta.
Kauemmin kuin Lalyn isä? Kuinka vanha olet? Oletko kommunisti?
Marji, anna enosi sulatella ruokansa rauhassa.
- Hän tahtoo tietää kaiken. - Uteliaisuus on hyvä piirre.
- Joko sulatit ruokasi? - Nyt nukkumaan!
- Mutta, äiti! - Pue pyjama yllesi, tulen pian.
- He valmistautuvat vaaleihin. - Kansa haluaa pitää vapautensa -
diktatuurin jälkeen.
Ainakaan se ei olisi pahempaa kuin shaahin vallan alla.
Olen valmis!
- Hän vie vielä järkesi. - Olen valmis!
Aloitan alusta.
Olin 18, kun julistimme setäni ja kavereideni -
kanssa itsenäisyyden iranien alueelle Azerbaidzanissa.
Fereydoun nimitti itsensä oikeusministeriksi.
Oikeus on demokratian pohja. Jokainen on tasa-arvoinen lain edessä.
Olin hänen sihteerinsä.
Tämä on vasta alkua. Vapautamme Iranin diktatuuristaan.
- Alue kerrallaan, kaupunki kerrallaan. - Uskon siihen täysin!
Se ei ollut helppoa, sillä isäni oli lojaali shaahille.
Poikani on petturi! Mene ja tapaa idiootti veljesi!
Teidät kaikki ammutaan hengiltä!
Isäni oli täysin oikeassa. Eräänä aamuna...
Hyvänen aika! Fereydoun!
Minun täytyi paeta. Vaihtoehtoja ei ollut.
Setäni kohtasi kohtalonsa yksin.
Taivalsin myrskyisessä säässä päiväkausia.
Olin nälissäni ja kylmissäni, mutta jatkoin matkaani.
Ohitin Alborzin vuoret ja löysin vanhempieni luo turvaan, Astaraan.
Kuka kehtaa häiritä minua tähän aikaan?
Hyvänen aika, Anouche!
- Poikamme on hädin tuskin elossa. - Rakas poikani!
Poikani... Anna anteeksi!
En voinut jäädä, olin etsintäkuulutettu.
Minun täytyi paeta maasta.
Uin Aras-joen poikki ja saavuin Neuvostoliittoon.
- Mitä teit sitten? - Menin Leningradiin.
Sitten Moskovaan, missä sain tohtorinarvon marxismi-leninismissä.
Ikävöin kuitenkin perhettäni.
Yritin palata junalla väärennetyllä passilla, mutta se ei onnistunut.
- Minut pidätettiin. - Jouduitko vankilaan?
Jouduin. On tärkeää, että tiedät nämä asiat.
Muistot perheestä eivät saa koskaan unohtua.
Vaikka se olisi vaikeaa, vaikka et ymmärtäisi kaikkea.
Älä huoli, setä. En unohda koskaan.
- Menitkö naimisiin Venäjällä? - On jo myöhä. Käy nukkumaan.
Tämä on sinulle.
Tein sen vankilassa.
Se on tehty leivänmuruista.
99,99 prosenttia kansalaisista äänestivät demokraattisesti -
islamilaisen tasavallan puolesta.
Jokaisella vallankumouksella on siirtymävaiheensa.
Puolet kansalaisista ovat lukutaidottomia.
Vain nationalismi tai uskonnolliset aatteet yhdistivät ihmisiä.
Mina lähti maasta, koska täällä on vaarallista.
Löysimme Mohsenin hukkuneena kylpyammeeseen.
Älkää huoliko. Kaikki järjestyy vielä.
Siamak lähti perheineen. Ne paskiaiset tappoivat hänen siskonsa.
Ehkä meidänkin pitäisi lähteä.
Sinä voisit olla siivooja ja minä taksikuski.
Vallankumouksen vastustajat saavat häipyä.
Välillämme vallitsee vain yksi laki. Veren laki.
- Marji? - Niin?
- Anouche pidätettiin. - Tiedän.
- Isä. - Kaikki kääntyy vielä hyväksi.
- Haluatko tehdä jotain hänen hyväkseen? - Haluan.
Anouche saa tavata yhden vieraan. Hän haluaa nähdä sinut.
Minä menen.
Kymmenen minuuttia.
Onpa hieno mekko, ja onpa hieno pieni tyttö.
Vierailusi merkitsee minulle paljon.
Olisin halunnut kaltaisesi tytön itselleni.
Työläiset hallitsevat vielä jonain päivänä. Tässä.
Tein sinulle uuden joutsenen leivänmuruista.
Se on ensimmäisen joutsenen setä.
Olet elämäni valo.
Mikä lapsellani on? Älä ole surullinen.
Pää kiinni! He tappoivat hänet, etkä sinä tehnyt mitään!
- Minulla ei ole mitään tekemistä sen... - Hiljaa! En halua enää nähdä sinua!
Mene pois!
Vuosi vallankumouksen jälkeen Irak hyökkäsi Iraniin.
Saddam käytti maan heikkouksia hyväkseen hyökätessään.
Vallankumous sekä armeijan uudelleen- järjestäytyminen oli heikentänyt meitä.
Taistelu ulkomaalaista vihollista vastaan -
oikeutti valtion siirtymään vihollisen sisämaahan, -
vanhan vastustajansa, shaahin, valtiovaltaan.
Pidätykset ja teloitukset yleistyivät.
Kaikki olivat peloissaan.
Uusi valtiovalta toimeenpani yhä sortavampia lakeja.
Arkielämämme muuttui kahdessa vuodessa.
Ja niin muutuimme mekin.
Huomio! Käsi sydämelle marttyyriemme puolesta!
Iranin pojat ja tyttäret, sota tappoi lapsiamme.
Totuus nousee heidän verestään.
Minkä puolesta he kuolivat? Meidän.
Meidän puolestamme!
Marttyyrit! Marttyyrit!
- Tappakaa minut! - Satrapi, mitä sinä teet?
Kärsin, etkö huomaa?
Välittömästi luokkaan!
Huntu on synonyymi vapaudelle.
Kunnollisen naisen on peitettävä itsensä miesten katseilta.
Itsensä paljastava on syntinen.
- Hän joutuu palamaan helvetissä. - Näitkö tuon?
Sotilaamme kuolevat maamme puolesta...
- Katsokaa. - Abba on yksinkertaisille.
Siirtykää ulos hyvässä järjestyksessä. Nopeasti!
- Mitä me syömme, äiti? - Otetaanko chiliä?
Sopii, voimme piereskellä.
- Anna se minulle! - Näin sen ensin!
- Niin varmaan! - Lopettakaa!
Näin tässä käy, kun kauppa tyhjenee.
Jokaisen täytyy tinkiä tarpeistaan.
- Mitä tämä sinulle kuuluu? - Ole sinä hiljaa!
Huntu paikalleen.
- Minä puhun sinulle! - Älä käy liian tuttavalliseksi.
- Osoita vähän kunnioitusta. - Kunnioitusta?
Nussin kaltaisiasi naisia seinää vasten!
Mene autoon!
- Oletko kunnossa, äiti? - Kaikki on hyvin, kultaseni.
Mikä kestää?
Pidä sinä pääsi kiinni!
PUNK ELÄÄ
- Anna viisikymppiä. - Mihin?
- Kasetin ostamiseen. - Entä Bee Gees -kasettisi?
Älä viitsi! Bee Gees on surkea.
- Stevie Wonder. - Julio Iglesias.
- Pink Floyd. - Jichael Mackson.
- Huulipunaa, kynsilakkaa, kortteja. - Iron Maiden.
- Paljonko? - 100. - 50.
- 60. - 50.
Hyvä on.
- Mikä asuste tuo oikein on? - Punkkarin kengät.
- Mitkä? - Nuo.
- Ne on tennarit. - Ne on punkkarin!
- Pelaan koripalloa koulussa. - Entäs tämä takki?
Ja tämä? Michael Jackson!
- Turmeltuneisuuden symboli. - Ei suinkaan. Se on... Malcolm X.
- Oletko tosissasi? - Laske huntuasi, hutsu.
- Tulet mukaamme komitean luokse. - Olen pahoillani, rouvat.
Äitini on kuollut. Ilkeä äitipuoleni pitää huolta minusta.
Hän tappaa minut, jos en palaa kotiin. Hän polttaa minua silitysraudalla.
Hän pakottaa isäni panemaan minut orpokotiin. Armoa.
Antakaa armoa!
Sotilaamme tuottivat tulosta.
Armeijamme tuhosi 63 panssarivaunua ja 26 Irakin hävittäjää tänä iltana.
Marttyyriemme veri huuhtelee pyhän maamme.
Epätoivon aavikot saavat kukoistuksensa.
Marttyyrikuolema on kuin pumppaisi verta yhteiskuntamme suoniin.
Oletteko kunnossa, rouva Nassrine?
En ole. Pojalleni annettiin tämä koulussa.
Siellä sanottiin, että jos pojat kuolisivat taistelussa, -
he pääsisivät taivaaseen tämän avaimen avulla.
Heille kerrottiin, että taivaassa olisi paljon ruokaa ja naisia...
Naisia?
Niin. Hän on siinä iässä.
Olen kärsinyt paljon. Kasvatin viisi lastani itku silmässä.
Nyt he haluavat viedä esikoiseni avaimen takia.
Olen aina noudattanut uskonnon sääntöjä.
Olen rukoillut, käyttänyt huntua ja totellut.
Jos asiat ovat näin, en halua uskoa mihinkään.
Minä täällä! Rochanit on pidätetty.
- Heidän kotoaan löytyi alkoholia. - Ketä varten peitätte itsenne?
Herraa varten. Siten meidät on kasvatettu.
Älkää huolehtiko. Puhun poikanne kanssa.
Vanhempieni ansiosta rouva Nassrinen poika ei lähtenyt rintamalle.
Pommitusten pelon, valtion sorron -
ja naapurien vakoilun seassa elämä kulki omaa rataansa.
Tehdäkseen elämästä siedettävää ihmiset juhlivat salaa.
Juhlissa juotiin. Alkoholi oli kiellettyä, -
joten setäni järjesti viiniä.
Hänellä oli viinintuotantolaboratorio kellarissaan.
Rouva Nassrine, setäni siivooja, talloi rypäleet.
Jumala minua armahtakoon!
Juhlissa käynti oli vaarallista, mutta se oli ainoa vapauden hetkemme.
Ulos autosta!
Henkilöpaperit ja ajokortti.
- Selvä. - Tule lähemmäs.
- Puhalla. Olet juonut. - En.
- Valehtelet, saastainen länsimaalainen. - Nyt riittää.
Kuinka kehtaat puhua minulle noin?
- Anteeksi. - Hiljaa!
Kuuntele. Voisin olla äitisi.
Kuinka vanha olet? Tyttäreni on 13.
- Joutuisit helvettiin ilman vaimoasi. - Kiitos!
Menkää autoon. Tutkimme asuntonne pullojen varalta.
Isoäiti, Marji, menkää sisään ensin. Tyhjentäkää kaikki pullot.
- Mutta miten? - Ei huolta, tytär.
Totuin siihen isäsi kanssa. Jouduimme piilottamaan lentolehtisiä.
Naapurimme on vanha. Hänellä on sydänvika.
Hän voi kuolla, jos metelöimme liikaa. Emmekö voisi päästä sopimukseen?
- Mihin olette menossa? - Olen diabeetikko.
- Tarvitsen siirappia. - Diabeetikko? Niin kuin äitini.
Menkää.
Mihin he jäivät?
Heidän röyhkeytensä ei ole aatteellista. Muutama seteli riitti.
Heitittekö kaiken pois?
- No heitimme. - Voi helvetti.
Sydän vaivaa taas.
He halusivat pysäyttää kommunistit.
He heittivät kranaatin. Taher ei kestänyt sitä.
Hän makasi maassa, kun saavuin.
- Kaikki korjaantuu. - Ei.
Hän tarvitsee avosydänleikkauksen.
Siihen ei ole varaa täällä.
Hänet on lähetettävä Englantiin.
Kävin sairaalan hallinnollisen johtajan puheilla.
Uskomatonta. Tiedättekö, kuka hän oli?
Entinen ikkunanpesijäni.
Teeskentelin, etten tunnistanut sitä ääliötä.
Vain vakavasti sairaat saavat lähteä maasta.
Miehelläni on ollut kolme sydänkohtausta.
- Ilman leikkausta hän kuolee. - Teemme parhaamme.
Jos Jumala niin tahtoo, hän paranee.
- Tarvitsen lupanne hänen passiinsa. - Jos Jumala niin tahtoo.
Se persläpi kasvatti parran ja pukeutuu pukuun, ja nyt hän on johtaja!
Mieheni kohtalo riippuu ikkunanpesijästä!
Hän ei enää katso naisia silmiin.
Helvetin persläpi!
- Tunnen erään passientekijän. - Rauhoitu. Ei hätää.
Odota! Tulen mukaasi.
Mihin paninkaan sen? Siinähän se on!
Katsohan. Aivan aidon näköinen.
Tämä leima vaati kuukauden työn!
- Mikä nimesi on? - Kauanko aikaa tarvitset?
Passeilla on kysyntää.
Ansaitsen leipäni sillä. Julkaisuliiketoimintani suljettiin.
Siihen menee 15 päivää, mutta teen sen kahdessa viikossa.
Loistavaa. Ole nopea.
Hän on Niloufar.
Tässä on Ebi, Anouchen veli. Puhuin hänestä sinulle.
- Päivää. - Hänkin on kommunisti.
Hänen veljensä oli lähettini. Piilottelen häntä kellarissani.
Vain siellä hän on turvassa.
Onko hän ihan idiootti? Hän murskaantuu.
Mitä minä sanoin?
- Älä katso. Käy liian rumaksi. - Lopeta!
Mitä soopaa! Mahojen auki leikkaamisien -
ja inhottavien hirviöiden tekemisen lisäksi japanilaiset eivät osaa mitään.
- Mummi, kuoleekohan Taher-setä? - Tietysti.
- Oletko todella sitä mieltä? - Hän ei selviä ilman passia.
- Hänen olisi pitänyt polttaa vähemmän. - Mitä soopaa!
Hänellä on sydänsuruja, koska lapset ovat kaukana.
Kuumia papuja, kiitos.
Lapset lähtevät aina ennemmin tai myöhemmin, -
mutta erossa oleminen 13-vuotiaasta lapsestaan sodan takia on järjetöntä.
Se voi todellakin särkeä sydämen.
Hänen kengissään olisin jo kuollut.
- Hävittäköön Jumala ne raakalaiset. - Kuulkoon Jumala sinua.
Oletko se sinä, Khosrow?
- Mikä on tilanne? - Niloufar pidätettiin, minä pakenen.
Haloo? Khosrow?
Niloufar teloitettiin.
Khosrow pakeni vuorten kautta Turkkiin ja meni Ruotsiin.
Taher-setä haudattiin kolme viikkoa näiden tapahtumien jälkeen.
Sota alkoi kärjistyä.
Päästäkää minut läpi. Anteeksi, päästäkää minut läpi.
- Seis! - Asun tuolla.
Mene.
- Marji! - Äiti!
- Oletko kunnossa? - Olen kunnossa, kultaseni.
Minne ohjus osui?
- Se osui Baba Levysiin. - Baba Levysiin?
Valtiovallan ansiosta meillä ei ole enää poliittisia vankeja.
- Rouva. - Ansaitsimme vihdoinkin vapautemme.
- Mitä? - Uusi valtiovalta määräsi setäni teloituksen.
3 000 shaahin aikaisten vankien sijaan meillä on nyt 300 000 teitä.
- Kuinka kehtaatte valehdella? - Hiljaisuus!
- Kuka se oli? - Joku koulusta.
Marji näytti uskonnonopettajalle kaapin paikan.
- Taasko? - Kyllä. Hän tulee setäänsä.
Haluatko hänenkin päätyvän teloitetuksi setänsä lailla?
Tiedätkö, mitä he tekevät Niloufarin kaltaisille nuorille naisille?
Lait estävät neitsyen tappamisen. Nainen naitetaan vallankumoukselliselle.
Mies riistää hänen neitsyytensä ja teloittaa hänet! Ymmärrätkö?
Tapan sen, joka koskeekin tyttäreni hiuksiin!
Vähän myöhemmin he päättivät lähettää minut ulkomaille.
Sen jälkeen minun täytyi opiskella ranskalaisessa koulussa -
Teheranissa ja Wienissä. Isäni järjesti minulle viisumin.
Äitini parhaan ystävän piti ottaa minut huomaansa.
Päivää ennen lähtöäni isoäitini tuli kotiin nukkumaan.
Hän pani jasmiineja rintaliiveihinsä joka aamu.
Kun hän riisui rintaliivinsä, kukat putosivat rinnoista.
Se oli lumoavaa.
Kuinka rintasi ovat noin pyöreät iästäsi huolimatta?
Panen ne joka päivä kymmeneksi minuutiksi jääkylmään veteen.
Jään ikävöimään sinua.
Tulen katsomaan sinua.
Annan sinulle neuvon, josta on aina hyötyä.
Kohtaat elämässäsi paljon kusipäitä.
Muista, että he ovat ilkeitä tyhmyytensä vuoksi.
Se estää sinua vastaamasta heidän inhottavuuksilleen, -
sillä katkeruutta ja kostonhalua pahempaa ei ole.
Muista aina kunnioittaa ja pysyä rehellisenä itsellesi.
Kaikki kääntyy vielä parhain päin.
Ei kyyneliä. Ajattele tulevaisuuttasi. Eurooppa avautuu sinulle.
Maista Wienissä sacherkakkua, herkullista suklaakakkua.
Tulemme katsomaan sinua. Olet iso tyttö nyt. Ei kyyneliä!
- Isä... - Sinun on mentävä.
Älä koskaan unohda, kuka olet ja mistä tulet.
Tyttäreni.
- Äiti! - Pieni Marjini.
Eurooppa avautui minulle, muttei tavalla, jolla kuvittelin.
Muutaman päivän jälkeen äitini ystävän kodissa -
hän päätti, että asunto oli liian pieni meille kaikille.
Hän löysi minulle majoituksen, jossa viihtyisin hyvin.
Hänen mielestään.
- Siis mitä? - Mitä?
Löysin hyllyittäin tuotteita, joita kotimaastani ei enää saanut.
Jonkin aikaa ostoksilla käynti oli mieluisin vapaan viettotapa.
Mieluisin vapaan viettotapa.
Silti oli erittäin tärkeää, että löytäisin ystäviä.
Ranskalaisessa koulussa ymmärsin muita -
- ja tulin ymmärretyksi. - Onko sinulla tupakkaa?
Koulun hylkiöt kiinnostuivat minusta nopeasti.
Momo, Thierry, Olivier ja Eve.
Kansalaisuuteni ja historiani kiehtoivat heitä.
Näitkö vallankumouksen ja sodan?
- Näin. - Näitkö paljon kuolleita?
Muutamia.
Ihmeellistä.
Pian olin jäsen. Momon kanssa minulle valkeni viileys, -
malli pakotettuun nihilismiin ja Wienin vaihtoehtoelämä.
Myönnän sen olleen alussa hieman hankalaa.
Mutta mikä ettei?
Yritin vakuuttaa itselleni löytäneeni paikkani.
Pysyin kuitenkin erilaisena.
Lomat olivat varma muistutus siitä.
Paskat, joulu on taas. Koko suku on tavattava.
Kaikki on tämän amerikkalaisen keksinnön syytä.
Joulupukki on punavalkoinen...
Se oli Coca-Colan maskotti.
- Ikävystyn hengiltä Monte Carlossa. - Monte Carlo nyt vielä menee.
Minun on mentävä Brasiliaan tapaamaan isääni.
- Ainakin 13 tunnin lento. - Lomat ovat jätettä rahvaalle.
Jos anarkistit olisivat voittaneet, emme tekisi työtä.
Hei kultaseni, onko kaikki kunnossa?
Sepä hyvä. Mitä teet jouluna?
On koulutovereiden kanssa. Ole varovainen.
Onko siellä kaikki tarvitsemasi?
Olet oikeassa, nauti siitä. Suukkoja.
Syö hedelmiä ja vihanneksia!
- Onko tuollainen tapana? - Mikä?
- Syömätapasi. - Voimme katsella TV:tä syödessämme.
Ehkä, muttei suoraan kattilasta.
On siis totta, ettei iranilaisilla ole sivistystä.
Onko se totta, että te kaikki olette prostituoituja?
Se oli alku muuttojen sarjassa.
Lensin asunnosta toiseen.
Eve ja hänen äitinsä majoittivat minut.
Sen jälkeen asuin kahdeksan homoseksuaalin kanssa.
Sitten palvelustytön huoneessa, sen jälkeen ystävieni talossa, -
ja ystävien ystävien talossa.
Lopulta päädyin rouva tohtori Schlossin huvilaan.
Hän oli eläköitynyt filosofian opettaja.
Lyhyesti sanottuna hän oli sekopää.
Vuokra on 2 000 shillinkiä kuukaudessa.
- Kai pidät koirista? - Rakastan niitä.
Yuki adoptoi sinut. Koirilla on kuudes aisti.
Ne tunnistavat hyvät ihmiset.
Päätin, että seuraavan vuoden aikana minusta tulee integroitu.
Joskus länsimainen kulttuuri jaksoi hämmästyttää.
Minun oli sivistyttävä. Sartresta Bakuniniin, Zweigistä Freudiin...
Luin kaiken, minkä käsiini sain.
Mutta jotkin asiat eivät valkenisi minulle koskaan.
WIEN
Näittekö? Se lihava Waldheimin sika valittiin.
- Minua oksettaa! - Sitä ei voi kestää kauaa.
- Osoitetaan mieltämme. - Pelkkää tyhjää puhetta.
Elämä on tyhjää. Kun se ymmärretään, -
johtajalle kehitetään pelejä ja...
Hevonpaskat! Elämä ei ole absurdia!
Ihmiset antavat henkensä vapauden tähden.
Enoni ei kuollut turhaan.
Vitun kusipää.
Tunsin olevani täysin ymmälläni.
Minä olin täällä turvassa, kun sukulaiseni olivat sodassa.
Syyllisyydentuntoni oli pysyvä.
Halusin elää kuin ikäiseni nuori.
Murrosikä alkoi painaa.
Muutamassa kuukaudessa minusta tuli nuori nainen.
Se oli ikuisesti toistuvaa rumuutta.
Kasvoin 18 senttiä ja kasvonpiirteeni muuttuivat.
Naama piteni, oikea silmä kasvoi ja sitten oli leuan vuoro.
Oikeasta kädestäni tuli valtava, ja sitten vielä vasen jalka.
Nenäni kasvoi kolmenkertaiseksi. Rintanikin kasvoivat.
Peppuni palautti tasapainon.
Ja lopuksi nenääni ilmestyi valtava luomi.
Näetkös, Yuki? Hän on hutsu.
- Todella paskaa musaa. - Täällä on vain ääliöitä.
Bakunin kannatti sosialismia, jotta tulisi äänestetyksi.
Muuten emme olisi kotimaassamme.
Huomaatko, kuinka kapitalismi tuhoaa yhteiskunnan?
Huomaan toki. Mistä olet kotoisin, Marie-Jeanne?
Olen kotoisin... Ranskasta.
Ei olisi arvannut. Kävin viime vuonna Parisissa.
- Anteeksi, mutta täytyy mennä. - Selvä. Hei sitten.
- Oletko siis ranskalainen? - Älä ala, mummi.
Kunhan nyt kysyin. En tiennyt, että olet ranskalainen.
Luuletko, että on helppoa olla iranilainen?
Minua tuijotetaan kuin villiä.
Olemme vain kiljuvia kiihkoilijoita, jotka tappelevat toisiaan vastaan.
Onko se syy kieltää oma syntyperänsä?
Muista mitä sanoin sinulle.
Ole rehellinen itsellesi.
Arvatkaa, mitä hän väitti veljelleni.
- Että hän on ranskalainen. - Uskoiko veljesi häntä?
Ettekö nähneet tytön kasvoja?
- Halusiko veljesi rupatella? - Älä naurata.
Tappaisin itseni, jos hän lähtisi sen rumiluksen matkaan.
Nyt turpa kiinni! Olen iranilainen, ja ylpeä siitä!
Aloin viihtyä oltuani Itävallassa kolme vuotta.
Momo, Thierry, Eve ja Olivier olivat valmistuneet koulusta.
Sain uusia ystäviä.
Kuten erään 30-vuotiaan hipin, vauvankasvoisen Birgitin.
Hänellä oli metsässä talo, jossa hän piti bileitä.
Valtio saattoi levätä rauhassa. Niin kutsutut anarkistiset tilaisuudet -
olivat vain verukkeita oluen juomiseen ja makkaroiden popsimiseen.
Tapasin Fernandon eräissä bileissä.
Tiesin heti ensisilmäyksellä, että hän oli se oikea.
Marjane, oletko siellä?
Nyt minä ymmärrän. Aukaisit silmäni sinä yönä.
Jos juttu ei toimi kanssasi, niin ei muidenkaan tyttöjen kanssa.
Nyt tiedän sen: olen homoseksuaali.
Kertominen on vapauttavaa.
- Kiitos, Marjane. - Ole hyvä vain.
Vannoin, etten enää toiste lankeaisi samaan ansaan.
En lankea enää samaan ansaan.
Rakkaus on taviksille!
Mutta "elämä on laiffii", kuten jotkut luuserit laulavat.
Eräänä marraskuisena aamuna Markus astui elämääni.
Saatanko sinut kotiin?
Löysin viimein rakkauteni ja elämä hymyili.
Markuksesta oli tulossa hyvä kirjailija.
Hän luki minulle lyhyitä katkelmia huoneessaan.
Olimme kuin paita ja peppu.
Toin kroisantteja!
Tämä ei ole sitä, miltä näyttää.
Rakastan sinua, Marjane!
Minä rakastan sinua!
En löydä rintaneulaani. Sinä varastit sen!
- Jätä minut rauhaan. - En jätä tätä tähän!
- Hemmetin varas! - Painu helvettiin! Vihaan sinua!
Ja sinun vitun piskiäsi!
Älä puhu noin koirastani. Minne olet menossa?
- Tästä et pääse helpolla. - Painu vittuun!
Saatanan varas! Anna rintaneulani takaisin!
Soitan poliisit perääsi!
Kuinka saatoin olla niin houkka? Se ääliö käytti minua hyväkseen.
Olen typerä lehmä!
Kuinka saatoin rakastua siihen saituriin paskiaiseen?
Saatanko sinut kotiin?
Auto täytyy tankata. Maksetaanko puoliksi?
Sen ääliön henki ja olemus haisivat paskalle jo kaukaa!
Ai saatana, kusipää! Silmääni särkee!
- Näytähän, rakkaani. - Enkä.
Muka kirjailija. Hänen tekstinsä oksetti.
Sillä ääliöllä ei ollut munaa edes puolustaa minua äidinsä edessä.
- Kyllä, äiti. - Munaton tyyppi.
Minä aina ostin kaman!
Kusipää vain odotti autossa.
Hän ei olisi välittänyt, vaikka minut olisi pidätetty.
Mikä tyhmä lehmä olinkaan!
Se oli ensimmäinen monista öistäni kadulla.
Olin menettänyt sukulaisia vallankumouksessa.
Olin selvinnyt sodasta.
Ja rakkaustarina vei minulta melkein hengen.
Mikä on vointi?
Alatko herätä?
Kävit jo lähellä kuolemaa.
Onneksi löysimme sinut. Olit kärsinyt keuhkoputkentulehduksesta.
Kiellän sinua ehdottomasti tupakoimasta.
- Sukunimi ja etunimi? - Satrapi, Marjane.
- Missä asut? - Iranissa.
Voinko soittaa puhelun?
- Isä? - Marjane! Oletko se sinä?
Olemme olleet huolissamme jo toista kuukautta.
Voinko palata kotiin?
- Tietysti. - Ettekä kysele mitään?
Lupaan, ettemme kysele. Annan äidille.
- Marjane? - Älä itke, äiti.
Tule takaisin kotiin. Odotamme sinua.
Emme kysy sinulta mitään. Lupaan sen.
Onko teillä mitään kiellettyä?
Sianlihaa, alkoholia, pelikortteja, musiikkia, filmejä, muotia, pornoa?
Ei ole, herra.
- Huntu paikalleen. - Kyllä, herra.
Voitte mennä.
Se on Marji! Tyttäreni...
En tunnistanutkaan sinua. Olet kasvanut.
Näin taas Alborzin vuoret. Oli satanut lunta.
Isäni mietti, pitäisikö autoon panna lumiketjut.
Söimme aamiaista yhdessä, kuten ennen aikaan.
Äiti oli tehnyt lempimunakastani.
Mikään ei ollut muuttunut, ja kuitenkin tiesin, -
ettei mikään olisi ennallaan. Puhuimme kaikista asioista.
Vanhempani pitivät sanansa, eivätkä kyselleet mitään.
Ei tuntunut kovin mukavalta, mutta uskoin, että pahin olisi ohi.
Tulevaisuus saattaisi olla valoisampi, kun sota olisi ohi.
Sota loppuu kyllä, -
mutta kansa ei enää muista, miksi on sodittu kahdeksan vuotta.
Anna tytön hengähtää. Hän vasta kotiutuu.
Ei se häiritse, äiti.
Länsivallat myi aseita molemmille puolille.
Tyhmyyksissämme osallistuimme tuohon kyyniseen näytelmään.
Kahdeksan vuotta turhaa sotaa.
Miljoona turhaa kuolonuhria.
Viimeiset päivät olivat kauheita.
Kuukautta ennen aselepoa Irak pommitti Teherania päivittäin.
Aivan kuin se olisi pitänyt hävittää kartalta.
Valtiovalta alkoi pelätä juuri ennen tulitaukoa, -
koska vastustajia oli paennut Iraniin.
Valtiovalta pelkäsi tuhansien poliittisten vankien uhkaa.
Valtio päätti lopettaa sen kovalla tavalla.
Rangaistusvangit voisivat hylätä mielipiteensä, -
olla kuuliaisia hirmuhallinnolle ja kärsiä tuomionsa loppuun -
tai heidät teloitettaisiin.
Useimmat vangit valitsivat teloituksen.
Niin siinä kävi. Nyt kadut on nimetty marttyyrien mukaan.
Siinä kaikki mitä perheillä on jäljellä. Kadunnimet.
Teheranissa kävellessä tuntee olevansa kuin hautausmaalla.
Oletpa kasvanut! Pian yletyt Luojaa palleihin.
Mummi!
Millaista oli Wienissä?
Siellä oli erilaista.
- Muistatko Minan? - Tietysti, hän on serkkuni.
Hän meni naimisiin ja sai kaksi lasta. Samanlainen typerys edelleen.
Entä muistatko Shilan? Hän on rumilus.
Naama karvainen kuin gorillalla.
- Entä Mojdehin? - Muistan heidät kaikki.
Hän on eronnut. Miehellään oli pieni kulli.
Ainakin Shahrin mukaan. Hän kertoi Mehrille, jolta kuulin sen.
Tapaat heidät kaikki pian.
- Voi ei! - Kyllä vain.
- Osaat varmaankin saksaa. - Jonkin verran.
Tiedän, miten sanotaan "ich liebe dich".
Wien tuo mieleeni keisarinna Sissin.
Näitkö Romy Schneiderin?
Marjane, tähdet loistavat taivaalla ja sinä sydämessäni.
Kuinka siveä tyyli! Et näytä siltä, että olisit asunut Euroopassa.
- Niinkö? - Kerro meille jotain.
- Enpä tiedä... - Minkälaisia yökerhoja Wienissä oli?
En käynyt paljon ulkona.
- En pahemmin pidä yökerhoista. - Mitä?
- Harrastitko seksiä? - Harrastin.
- Tuntuuko se hyvältä? - Se vähän riippuu.
Mitä? Harrastitko seksiä useamman miehen kanssa?
- Mene lastentarhaan töihin. - Korjauta nenäsi.
En jaksa tätä! Ulkona on 40 astetta lämmintä.
Kirottu kampaaja!
Et ole poikani arvoinen!
Anahita! Hei!
Marjane lähti juuri ulos. Kerron hänelle. Kuulemiin.
Lopeta television katselu! Eikö sinun pitänyt lukea tenttiin?
Hukkaat elämäsi parhaat vuodet.
Käy ulkona ja tapaa ihmisiä!
- Kaikki ottavat minua päähän. - Eikö seitsemässä miljoonassa -
asukkaassa ole yhtään ihmistä, jota et pidä typeryksenä?
Lapsuudenystäväni Kia oli sellainen. Halusin nähdä hänet.
Kun näin hänet, ymmärsin isoäitini sanat.
- Hän oli melkein kuollut. - Kia lähti sotaan.
Hän menetti käden ja jalan. Vietin mukavia hetkiä hänen kanssaan.
Nauroimme jopa. Sen jälkeen tajusin kurjuuteni.
Hänen koko elämänsä meni pilalle.
Silti hän nauroi asialle.
Se on ainoa tapa sietää sietämätöntä.
Vaikka kuinka hokisin sitä, en onnistu siinä.
Se on silti sietämätöntä. Kokemani on liian raskasta minulle, -
mutta kenelle voin puhua? Ymmärrättekö?
Sukulaiseni ovat kärsineet niin paljon.
Olin muukalainen Itävallassa ja tulin sellaiseksi myös täällä.
Ymmärrän. Sairaudellanne on nimi:
Hermoromahdus.
Siihen on tehokkaita hoitoja. Määrään lääkityksen.
Etkö halua tulla mukaamme? Raitis ilma voisi tehdä sinulle hyvää.
En. Haluan olla yksin.
Älä huoli.
- Mitä teet täällä, lapsukainen? - Olen kuollut.
Aikasi ei ole vielä.
- Eikö? - Tyttäreni, sinun on ponnisteltava.
Hän on kerrankin oikeassa.
Sinulla on paljon tehtävää. Ylös, ulos ja lenkille.
Mene ja tee, mitä sinun on tehtävä.
Älä unohda, että taistelu jatkuu!
Kyllä, kyllä. Taistelu jatkuu.
YLIOPISTO
- Olen todella nälkäinen! - Etkö ole syönyt vielä?
- Hän laihduttaa. - Oletko hölmö?
Serkkunsa pyysi häntä palauttamaan Voguen numeron.
Hän lukee sitä koko ajan!
- Taisit tehdä vaikutuksen häneen. - Riittää. Nolostuin.
Aiheenamme on Botticelli.
Erityisesti Venuksen syntymä.
Voisimme myös ottaa puheeksi teoksen Kevät -
Botticellin galleriassa esillä olevien suurten töiden ohella.
Hei, te siellä! Mitä nauratte?
Lyödäänkö vetoa, että riisun huntuni?
- Niin varmaan! - Paljostako lyömme vetoa?
- Sopiiko 400 tomanista? - Selvä.
Suurten ihanteiden aika oli ohi 90-luvun alussa.
Valtiovalta vangitsi vallankumouksen jälkeen niin paljon opiskelijoita, -
ettemme uskaltaneet puhua enää politiikasta.
Sota oli vihdoin takanapäin.
Ehdimme onnea etsiessä unohtaa, ettemme olleet vapaita.
- Mummi. Olet täällä. - Tulin tapaamaan sinua.
Kuinka nättiä. Oletpa pukeutunut hienosti.
- Oletko rakastunut? - Täysin. Meillä oli treffit.
Pelästyin, kun vallankumouksen vartijat hyökkäsivät.
Näetkö meikkini? Olin ahdingossa.
Sitten muistin miehen, joka oli mulkoillut minua.
Tiedät heidät. En voinut teeskennellä olevani pieni, puolustuskyvytön tyttö.
- Veli! - Niin, rouva?
Eräs mies puhui minulle siveettömiä.
Missä hän on, jotta voimme vangita hänet?
- Siinä hän on! - Ettekö häpeä?
Eikö teillä ole äitiä tai sisarta?
Haluaisitteko, että loukkaisimme heitä?
En tehnyt mitään! Vannon äitini kautta!
- Mitä miehelle tehtiin? - Hänet pidätettiin.
- Onko se mielestäsi hauskaa? - On. Eikö sinusta?
Pidän sinua saamarin lutkana! Sitä mieltä minä olen.
- Ei ollut muuta vaihtoehtoa! - Oli kyllä!
Jokaisella on vaihtoehto.
Jokaisella on aina vaihtoehto!
Isoisäsi meni vankilaan suojellakseen viattomia.
Samoin Anouche-setäsi. Unohditko, miksi hän kuoli?
Mitä opetinkaan sinulle?
Oikeamielisyyttä!
Kuulostaako se sana lainkaan tutulta, neitiseni?
Häpeä!
Nainen laukun kanssa! Pysähtykää! Laukkunainen!
Lopettakaa juokseminen!
- Miksi juoksette? - Olen myöhässä.
Ette saisi juosta noin.
Juostessanne takamuksenne tekee säädyttömiä liikkeitä.
Älkää sitten kytätkö persettäni!
Ovatpa paikkamme missä tahansa, näemme aina saman jutun.
Anatomiasta ei tietoakaan. Ainoa näkyvä uloke on hänen nenänsä.
Menkää välittömästi keskusyliopistolle.
Kaikki poissaolijat erotetaan kahdeksi viikoksi.
Meidän on käyttäydyttävä asiallisesti.
Vallankumouksen kukat kasvoivat marttyyriemme verestä.
Säädytön käytös on kuin marttyyrien veren tallaamista.
Pyydänkin nuoria naisia käyttämään tiukempia housuja ja pidempiä kaapuja.
Heidän on peitettävä hiuksensa, eivätkä he saa meikata.
Onko kellään kysyttävää?
Ellei ole, voimme lopettaa. Niin?
Kaapumme ovat liian lyhyet, housumme säädyttömät.
Meikkaamme liikaa ja niin edelleen.
Vietän paljon aikaa ateljeessa.
Minun on pystyttävä liikkumaan vapaasti piirtääkseni.
Pitempi kaapu tekee siitä hankalaa.
Housumme peittävät tehokkaasti muotomme.
Kun tiedetään, että nuo housut ovat muotia, -
puolustaako siis uskonto koskemattomuuttamme, -
vai onko se vain muodikkuuden vastakohta?
Kommentoitte meistä sillä välin kun veljillä -
on useita erilaisia vaatteita ja hiustyylejä.
Joskus voimme nähdä jopa heidän alusvaatteensa.
Miksi minä naisena -
en saa tuntea mitään katsellessani niitä, -
kun miehet voivat kiihottua lyhyemmistä kaavuistamme?
Upeaa. Aivan kuin olisit kastroinut heidän pienet pilinsä.
Riisu se helkkarin kaapu. Oloni tulee siitä klaustrofobiseksi.
Tapaan unohtaa sen.
Älä ikinä unohda sitä. Pelon vuoksi menetämme itsetietoisuutemme.
Se myös tekee meistä pelkureita.
Olit rohkea. Olen ylpeä sinusta.
Haluan lähteä Yhdysvaltoihin tai Eurooppaan.
- Minne Eurooppaan? - En enää pysty elämään täällä.
- Kuinka meille käy? - Tulet mukaani.
- En halua lähteä. - Se johtuu vain nostalgiasta.
Ennemmin tai myöhemmin ihmiset alkavat ällöttää sinua.
Länteen voi kuolla, eikä kukaan ei välitä.
Älä huolehdi.
Selviämme kyllä.
Mikä suhteenne laatu on?
Hyvä on. Soitamme vanhemmillenne.
Joko he maksavat, tai ruoskimme teidät.
Kun olimme äitisi kanssa teinejä, tapasimme kävellä käsi kädessä.
Ja kaikki tapahtui tässä maassa.
Mutta tilanne on muuttunut.
Sinun täytyy olla varuillasi.
Olisi parasta, ettet näyttäytyisi ulkona.
Tämä on sietämätöntä. Emme voi mennä minnekään.
Olemme kuin vankeja. Tämä ei ole elämää.
On vain mentävä naimisiin.
Vai mitä mieltä olet?
- Itketkö sinä? - En.
Halusin aina, että sinusta tulee itsenäinen, koulutettu ja sivistynyt.
Nyt olet menossa naimisiin 21-vuotiaana.
Haluan sinun lähtevän Iranista, jotta voit olla vapaa.
Ei hätää. Tiedän mitä teen.
VUOTTA MYÖHEMMIN
Oletko nähnyt autonavaimia? Jätin ne tähän.
En tiedä niistä.
Ne olivat siinä.
- Meillä ei ole enää mitään yhteistä. - Tehän olette ihannepari.
Ja paskat olemme.
Mitä? Kaipaatko valokuvaa?
- Mikä mulkku. - Vastahan sanoit rakastavasi häntä.
Sitä on mahdotonta tietää, kunnes on asunut yhdessä.
Mitä aiot tehdä? Aiotko erota?
- En tiedä. - Siskoni jätti miehensä viime vuonna.
Heti eron jälkeen -
kaikki miehet halusivat sänkyyn hänen kanssaan.
Lihakauppias vinkkasi hänelle. Sitten leipuri ja vihanneskauppias.
Jopa kerjäläiset kerjäsivät perään.
Miehet uskovat olevansa vastustamattomia -
ja eronneita naisia pidetään neitsyytensä menettäneinä helppoina.
Pysy miehesi kanssa yhdessä niin kauan kuin voit.
- Älä päästä itseäsi tuollaiseen tilaan! - Anteeksi.
Mistä moinen alakulo?
- Mummi... Se on kauheaa. - Mikä on kauheaa?
Luulen, etten rakasta enää Rezaa.
Luulen, että eroamme.
Tuoko asia sinua vaivaa? Luulin, että joku on kuollut.
Puhut minulle tuohon tapaan, vaikka minulla on heikko sydän!
Kaikki nuo kyyneleet yhdestä erosta!
Kuuntele tarkkaan. Erosin 55 vuotta sitten.
Silloin kukaan ei eronnut.
Tiesin olevani onnellisempi ilman sitä pirun riesaa.
- Mutta... - Ei mitään muttia!
Jos ensimmäinen avioliitto on huono, täytyy panostaa seuraavaan.
Toisella kerralla onnistuu paremmin.
Itket, koska olet väärässä.
Omia virheitä on vaikea hyväksyä.
Missä olit? Olin hyvin huolissani.
- Nima on kuollut. - Mitä?
Nima on kuollut.
Jätän sinut.
Minun oli aika lähteä. Päätin mennä Ranskaan.
Jouduin odottamaan viisumia kolme kuukautta.
Menin isoäidin kanssa Kaspianmerelle hengittääkseni ainutlaatuista ilmaa.
Missään muualla ei ole sen veroista ilmaa.
Lupasin isoisälleni, että hän saisi olla ylpeä minusta.
Menin vankilan taakse, jossa Anouche lepäsi -
muiden tuhansien syyttömien vieressä.
Lupasin hänelle olevani mahdollisimman rehellinen itselleni.
Lähtöpäiväni koitti.
Isäni itki tyypilliseen tapaansa.
Olet vapaa nainen, etkä koskaan palaa.
Nykyinen Iran ei ole sinua varten. Kiellän sinua palaamasta.
Kyllä, äiti. Mummi.
Tyttökulta.
En enää koskaan nähnyt isoäitiäni.
Hän kuoli vähän myöhemmin.
Vapaudella on hintansa.
Onpa surkea keli.
Mistä olet kotoisin?
Iranista.
Mummi, miksi tuoksut aina niin hyvälle?
Poimin joka aamu jasmiineja, jotka panen rintaliiveihini.
Siksi tuoksun aina hyvälle.
Tosi hienoa!
Jasmiinintuoksuisia tekstejä: WWW.DIVXFINLAND.ORG